![Mölder (Jarmo Reha): „Vabandust! Vabandust! See siin on meie veski, mina olen mölder. Te ei jaga siin mitte õiglust, vaid kehtestate türanniat. See on tõsi, et see kutsumata külaline heitis siin
hinge, kuid me ei ole seda ära teeninud, austet isandad, kõrged käskijad, me pole seda ära
teeninud, meie ei tapnud.“ Tütar (Marion Tammet) ja Naine (Riina Maidre). Kõiki on vallanud surmahirm.](https://images.delfi.ee/media-api-image-cropper/v1/18385cce-59ba-4da6-b479-2ab7471e0eea.jpg?noup&w=767&h=914&r=9:16)
Mölder (Jarmo Reha): „Vabandust! Vabandust! See siin on meie veski, mina olen mölder. Te ei jaga siin mitte õiglust, vaid kehtestate türanniat. See on tõsi, et see kutsumata külaline heitis siin
hinge, kuid me ei ole seda ära teeninud, austet isandad, kõrged käskijad, me pole seda ära
teeninud, meie ei tapnud.“ Tütar (Marion Tammet) ja Naine (Riina Maidre). Kõiki on vallanud surmahirm.
FOTO: | Erakogu
Tadžiki lavastaja Barzu Abdurazakovi „Pärsia viimase keisri mõrv“ on intensiivne, kõrgendatud, võib öelda, et ooperlikus mängulaadis jutustatud tragöödia sellest, kuidas ainuvalitseja surmaga sureb ka rahvas.
Kui selle sissejuhatava lause kirja panin, tekkis endal küsimus, kas lavastaja ja näitlejad tahavad mulle äkki öelda, et diktaatorit tuleb elus hoida. No muidugi ei ole see nii. Seda aga öeldakse ja näidatakse mulle küll, mismoodi inimesed ainuvalitseja võimu all hätta satuvad.
Oled juba tellija?